Траян Първанов
Дума

chitanka.info

Севернякът неспирно все духа и духа

и по клоните хвърля безплодния скреж.

Греят дуло до дуло в очите на бухал,

сеят жълти куршуми с безшумен гърмеж.

И по камъни смръзнали в кичури остри

глухо пада прояден от червей приклад

и край извора тънки забравени кости

сипят искри от белия фосфорен хлад.

Този път към Околчица бавно възлиза

в бистър шепот на сънни студени треви

и от облака с тъмна разкъсана риза

дълга мълния с трескави устни кърви.

Там с горчивата болка

на храсти зелени,

дето вятърът звездното време гаси —

Самодива е тая

дълбока вселена,

Самодива

с раздърпани

луди коси.

Ти до нея задъхан, войводо, поседна.

Свърши

с каменен връх

каменистия път.

И прошепна

единствена дума

последна:

Свобода

или

Смърт!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.